Tekster af: RELEASED www.Hounddawgs.org
I det sidste årti i det 21. århundrede -
- landede mænd og kvinder på månen med deres rumskibe.
År 2200 var de nået ud til andre planeter i vores solsystem.
Derefter fulgte opfindelsen af hyperfart, -
- hvor man rejste med lysets hastighed, og senere overskred.
Dernæst begyndte menneskeheden, erobringen og koloniseringen af det dybe rum.
De forenede Planeters Rumfartøj C-57-D.
Et års rejse fra basen på Jorden, og på vej til en speciel mission.
Til planetsystemet med den store hovedstjerne Altair.
- Hvornår forringer vi vores acceleration? - Om et øjeblik, kaptajn.
Skibet er på kurs. Vi når bremspunktet klokken 17:01.
Mindre om tre minutter.
- Fint, land skibet. - Javel.
Mester, vi går under lyshastighed om tre minutter.
- Sur alt det løse. - Javel.
Fint.
Brempunktet er plottet ind, kaptajn.
Giv agt. Kaptajn til besætning. Vær beredt på deceleration.
Skibets alarm, vil som sædvanligt, lyde ti gange efter lysdeceleration.
- Kom, doktor. Brems bådsmand. - Javel.
Indtag bremsstationer. Hurtigt. Vil I gerne komme til skade?
Alt i orden. Vi flyver 0,03896 gange lyshastigheden.
Det er lidt varmt her, kaptajn.
Ligeud har vi Altair, kaptajn.
I mellemtiden skaber vi vores egen lille solformørkelse.
Jerry, læg en kurs til et kredsløb om den fjerde planet.
Javel, kaptajn.
Skibet i landingsmanøvre. Spiralvektor er orienteret.
Giv agt. Kaptajn til besætning. Giv agt.
Vores destination, Altair-4, kan nu ses på hovedskærmen.
Som I nok husker, er det en planet meget lig Jorden.
For tyve år siden landede rumskibet Belerephon her, -
- med en gruppe af videnskabsmænd.
Vores mission er at lede efter overlevende. Det er alt.
Gud har skabt en del mirakler.
Hvordan passer kontinenterne med vores gamle kort?
Det kan jeg fortælle om et øjeblik, kaptajn. Bremsemanøvre.
Godt, vi får se.
Styrmand til besætning. Forbered jer til kursændring.
Endnu en ny verden. Ingen øl, ingen kvinder, ingen bar. Intet.
Man kan kun kaste sten mod konservesdåser. Og dem skal man selv have med.
Giv agt. Kaptajn til besætning.
Vi træder nu ind i Altair-4s atmosfære.
Ingen rumdragter er påkrævet, efter landingen.
Iltindholdet er 4,7 gange så højt, som på Jorden.
Tyngdekraften er kun 0,897 gange Jordens. Indstil jeres udstyr til disse parametre.
Alle skal tjekke deres udstyr.
- Opfanger du kortbølgeradio? - Intet som helst.
Kan du overhovedet se noget dernede?
Jeg kan ikke se menneskelige bygninger.
Jeg kan ikke se byer, havne, veje, broer eller damme.
Intet tegn på en civilisation.
Vi bliver scannet med radar.
- Kan du bestemme retningen? - Nej.
Nej, med det kommer i retningen af et område på 25 kvadratkilometer.
25 kvadratkilometer? Bosun, giv alarm.
Kampstationer. Blastermænd, aktiver jeres kanoner.
Jeg har radiokontakt. Jeg modtager en stemme.
- Menneskeskabt? - Ja, det lyder som om.
Skru højere op.
Rumskib, hvem er I? I bliver pejlet.
Lad mig komme til, Quinn.
Forende Planeters Rumskib C-57-D. Her er kommandør J.J. Adams.
- Hvem er De? - Morbius fra Belerephon.
- Hvem? - Edward Morbius.
Her er det. Morbius, Edward. Ph.D og Lit.D. Ekspeditionsfilolog.
- Filolog? - Hvad er jeres ærinde?
De forstår det nok ikke. Vi er vagtskiftet. Vi er glade for at finde Dem i live.
Jeg værdsætter jeres omsorg.
Men det er absolut ikke nødvendigt, at I kommer mig til hjælp.
Han slår ikke den røde løber ud til os?
Dr. Morbius, mine ordrer er klare. Jeg skal overvåge situationen på Altair-4.
Lad mig gentage mig selv. Jeg befinder mig ikke i en nødssituation.
Det bedste, I kan gøre, er at dreje om. Uden at lande.
Beklager.
Hvis I lander, vil jeg gerne advare jer.
Jeg kan ikke garantere for hverken skibets eller besætningen liv.
Jeg vil gerne anmode om landingskoordinater.
Dr. Morbius, jeg anmoder om landingskoordinater.
Godt så. Men I tager selv konsekvensen.
- Har I standardkort? - Javel.
Så land ved 83-17-4 nord. Og 148-21 vest.
Tak.
Det er direkte ved udkanten af ørkenen.
Kommandør, jeg vil igen opfordre Dem til at følge min henstilling...
Et eller andet lugter, kaptajn.
- Fint, Jerry. Jeg overtager. - Javel.
Giv agt. Kaptajn til besætning. Gør parat til modsatrettet polarisering.
Klasse A sikkerhedsprocedure skal følges ved denne landing.
Og en ting til. Alle skal bære skydevåben. Det er alt.
- Afslut kunstig tyngdekraft. - Tyngdekraft slukket.
- Halv kraft. - Halv kraft.
- Afkobl spolerne. - Spolerne afkoblet.
Alt i orden.
- Se dog farven på himmelen. - Ja, men jeg foretrækker stadig blåt.
Jeg ved nu snart ikke. Jeg tror, man også kan vænne sig til det her.
- Og elske det. - Bosun, saml traktoren.
Test kommandoradioen.
- Kommandoradioen. - Ja, selvfølgelig.
- Maskinmester? - Ja?
Du har kommandoen nu, Quinn. Du bliver og aflæser instrumenterne.
- Javel. - Hvad er det for en støvsky?
Det ser ud som om vi bliver modtaget.
- Bosun. Stop traktoren - Javel.
- Hvad er det for et fartøj? - Føreren må være vanvittig.
Hvilken fører?
Velkommen til Altair-4, de herrer. Jeg skal befordre jer til residensen.
Såfremt I ikke forstår engelsk, kan jeg snakke 187 andre sprog.
Med alle dialekter og accenter.
Vi er bevandret i engelsk. Det er ikke nødvendigt.
Tag det ikke ilde op, men du er en robot, ikke sandt?
Det er korrekt.
Til deres bekvemmelighed, lyder jeg på navnet Robby.
Klimaet er yderst behageligt. Med højt iltindhold.
Jeg bruger det sjældent, det fremskynder oxideringen.
Doktor, er det en mand eller kvinde?
I mit tilfælde, er spørgsmålet meningsløst.
Vil I venligst stige ind, de herrer?
Quinn, følg os med radaren.
- Jeg ordner traktoren hurtigst muligt. - Godt.
Vil passagerne venligst tage sikkerhedsselen på.
Han bekymrer sig som en mor.
Gå roligt ind. I er ventet.
- Jeg er Morbius. - Jeg er kommandør Adams.
Det er løjtnant Farman, min stedfortræder. Og løjtnant Ostrow, skibets doktor.
Hvilken ironi. En simpel lærd, uden ambitioner, -
- udover ønsket, ensomt at flyve gennem rummet -
- finder sig pludselig omgivet af bevæbnede mennesker.
Alle er fast besluttet på at være ham til rådighed.
Jeg beklager, at vi ikke er velkomne, men vi har vores ordrer.
De herrer må absolut blive til middag.
Tilgiv en gammel eneboer hans manglende manerer.
Kom venligst indenfor.
Hvad jeg end har spist, så smagte det herligt.
Det er Robbys syntetiske mad.
- Er han også Deres kok? - Han fremstiller selv grundkosten.
Kom herom, Robby.
Jeg viser jer, hvordan han virker.
Man tager en prøve af noget menneskelig føde, og fører ind i spalten.
Hernede er et lille kemisk laboratorium, hvor han analyserer det.
Dernæst kan han reproducere identiske molekyler i hver en form og kvantitet.
Enhver kones drøm.
Og den er betingelsesløs lydig.
Aktiver affalds proceduren.
En desintegrator beregnet til husholdningen.
Stik din arm ind.
Ordren tilbagekaldes.
Tro endelig ikke, at den kender til følelser.
Robby er et simpelt værktøj. Bare ualmindelig stærk.
Han kan uden problemer rive huset op ved dets fundament.
I falske hænder, kunne han ikke blive et dødeligt våben?
Nej, doktor. Selv ikke hvis jeg var en skør videnskabsmand.
Fordi der er indbygget en sikkerhedsfaktor.
Kommandør, må jeg gerne låne Deres imponerende strålepistol.
Tak.
Robby, sigt på Althea Frutex ude på terrassen.
Skyd.
Forstår du hvordan våbnet fungerer?
Ja, Morbius. En simpelt strålepistol.
Rigtigt. Vend dig om.
Sigt på kommandøren.
Sigt lige midt mellem øjnene.
Skyd.
Som De ser, er han hjælpeløs.
Den er fanget i en subelektronisk dilemma, mellem min direkte ordre, -
- og hans indbygget hæmninger, ikke at skade et andet væsen.
Ordre tilbagekaldt.
Hvis jeg fortsætter de små julelege, vil det ødelægge samtlige kredsløb i ham.
Doktor, hvordan er De kommet til sådan en maskine?
Jeg er ikke kommet til den, doktor.
Jeg syslede den sammen, de første måneder jeg var her.
- Kaffen er klar. - De herrer.
vil det sige, at De har lavet ham?
Et nyttigt legetøj, løjtnant.
Men nu til dags har jeg ikke tid til den slags.
Dr. Morbius, De er filolog, en ekspert i ord og sprog.
Deres oprindelse og betydning.
Men robotten er så avanceret, at den trodser Jordens samlede teknologi.
Kære kommandør, men de ligger for megen betydning i både min og Robbys personer.
Mine herrer, lad mig vise jer lidt mere salonmagi.
Tilgiv mig, jeg ville ikke forskrække jer.
Jeg fik Robby til at installere stålrammer, -
- før det gik op for mig, at vi er fuldkommen sikker på planeten.
Nuvel, mine herrer. Det har været en fornøjelse.
Nu har I set hvor hyggeligt jeg har indrettet mig.
Ingen mangler, ingen unødige besværligheder.
Og slet ikke brug for militær beskyttelse.
Jeg formoder, I er ivrige at komme tilbage til basen.
Ja, så snart vi har snakket med resten af Belerephons besætning.
De andre? Men der er ikke andre, kommandør.
Inden første år var gået, var samtlige mænd og kvinder, -
- af mig uforklarlige årsager, blevet ofre for en planetarisk kraft.
De blev ofre for en mørk uforklarlig kraft. Kun min kone og jeg var immune.
Hvordan forklarer De jeres immunitet, dr. Morbius?
Vi var forskellige fra de andre, da vi havde en speciel kærlighed til planeten.
Vores trang til at skabe os et nyt hjem.
Langt væk fra menneskehedens travlhed og stridighed.
Jeg erindrer, at da man stemte for at vende tilbage til Jorden, -
- knuste det vores hjerter.
Hvordan kunne man forudse udslettelsen af så mange medarbejder og venner?
Kaptajn, i Belerophons optegnelser, forefindes der ingen kone.
Løjtnant, se under biokemiker Julia Marslin.
Vi blev gift af kaptajnen på vores rejse.
Jeg har stadig vielsespapirerne.
Og jeg som troede at Robby havde sat sin feminine aftryk her.
- Deres kone er vel ikke hjemme i dag? - Min kone døde et par måneder senere.
I hendes tilfælde var det tale om naturlige omstændigheder.
Jeg beklager.
Dr. Morbius, kan De skildre symptomerne på de andre? Dem som døde en unaturlig død.
Symptomerne var ikke til at overse.
Den ene efter den anden døde, på trods af vores forholdsregler.
De blev flået fra hinanden, af et unaturligt væsen.
Af hvad?
Af en djævelsk kraft, som ikke viste sig en eneste gang.
- Og Belerephon? - Fordampet.
Da de tre sidste prøvede på at flygte.
Og De er de sidste 19 år, ikke blevet angrebet af denne planetariske kraft?
Kun i mine mareridt fra denne tid.
Og dog føler jeg i mit sind, at kreaturet lurer i nærheden.
Listigt og uimodståeligt, ventende på at myrde igen.
Far?
Alta!
Alta, jeg bad dig inderligt om ikke at forstyrre os ved middagen.
Men I har jo allerede spist, far.
Du sagde intet om, at jeg ikke måtte komme ind til kaffetid.
Gjorde du vel?
Det er kommandør Adams, dr. Ostrow, og løjtnant Farman.
- Det er min datter. - God dag.
Jeg har altid ønsket mig, at møde en mand, og nu møder jeg tre på en gang.
- Det er flinkt af Dem. - De er for kær, doktor.
De to højeste er yderst flotte.
- Må en af de store tilbyde en kop kaffe? - Det kan jeg sagtens selv, ellers tak.
Tak.
I må have min datter undskyldt, mine herrer.
Hun kender ingen andre mennesker, end hendes far.
Jeg håber De også vil undskylde os.
Vi har rejst gennem verdensrummet i over et år.
Og herfra er blikfanget yderst dejligt.
Sukker?
Igen vil De hjælpe mig. De er da ingen Robby.
I visse henseender ville jeg gerne være Deres Robby.
Kun i visse tilfælde, forstår sig.
Hvad De siger er måske klogt, men jeg forstår ikke pointen.
Ser De, vi har tiden foran os.
Jeg er klar over, at en rejse til Jorden, er uundgåeligt. I hendes egen interesse.
Tøv ikke for længe.
Deres far er ikke alt for glad, at De møder os, ikke sandt?
Naturligvis ikke. I er fra Jorden.
- Hvad er det i vejen med Jorden? - Egentlig er jeg heldig.
Fordi I alle er så fine undtagelser.
- I er da vel undtagelser, ikke? - Selvfølgelig er vi det.
Jeg er i hvert fald.
Gamle tilforladelige Jerry.
Man kan også stole på doktoren. Men kun om dagen.
Hvad med kommandøren?
Jeg fortæller den nødigt, men -
- manden har et rygte i 7 planetsystemer.
Du godeste. Hvad laver han dog?
Hvis jeg absolut skal sige noget, selvom jeg ikke burde fortælle det.
Hver en kvinde eller tøs, som er alene sammen med ham...
Ja, det kan jeg godt se.
Han så lige på mig. Han må have ild i øjnene.
Jeg er glad for, at De ikke har ild i øjnene, løjtnant.
Så harmløs er jeg heller ikke.
- Alta? - Ja, far.
Disse herrer har udtrykt ængstelse for, at du ikke har den fornødne frihed.
Jeg fortalte dem, at det til hver en tid står dig frit for at besøge Jorden.
Jorden? Jeg?
Så min lille pige føler sig ikke ensom og indespærret?
Det forstår jeg ikke. Jeg har dig, Robby og alle mine venner.
Venner?
- Du burde måske tilkalde din venner. - Selvfølgelig.
Hvis I vil følge med.
Jeg følte noget, som gik lige gennem hovedet.
Altas fløjte ligger udenfor menneskets hørelse. Jeg har det ofte på samme måde.
- Hvad sker der? - Se.
Nej, bare se på.
Der kan man bare se. Tam som en kat.
Udenfor min datters indflydelse, er det stadig et rovdyr.
Det er bare et rutineopkald fra skibet.
- Hvad er der, Quinn? - Er alt i orden, kommandør?
- Ingen problemer. - Kan du lige aktivere skærmen?
Som du kan se, bliver vi ikke tilbageholdt.
Stop med det pjat, Quinn.
Hvis jeg kan hjælpe dem med forberedelser til jeres hjemfærd...
Ellers tak. Men under uheldige omstændigheder bliver vi her en smule.
- Omstændigheder? - Ser De, mine ordrer -
- strækker sig ikke kun om Belerephons besætning.
Jeg er tvunget til at kontakte basen på Jorden og vente på nye instruktioner.
Hvad hvis disse instruktioner påkræver min person på Jorden?
To år eller mere. Væk fra mit arbejde.
Fortæl mig lige. Hvor lang tid tager det at kontakte Jorden?
Det er et spørgsmål om energien, vi kan sende med.
Vi skal gennemtrænge mere end 20 lysår i kontinuummet.
Og en sender på den størrelse, er ikke en del af skibets udrustning.
For at bygge en, må vi skille to tredjedel af skibet elektroniske komponenter.
Og splitte hovedmotoren, for at få den tilstrækkelige energi.
Bare for at konstruere en bunker til hovedspolen tager ti dage.
Det betyder at I i ti dage ligger død i vandet.
Ville en 5 centimeters blyvæg være tilstrækkelig?
Det ville være bedre, men vi har ingen 50 kvadratmeter blyvægge.
Jeg giver Robby besked, så I har det senest i morgen eftermiddag.
Det er meget venligt af Dem.
Venligt?
Se derude, kommandør. Der ligger Belerephons besætning.
Det er 19 år siden, jeg egenhændigt begravede dem.
Og tro mig, jeg har ikke i sinde, at opleve det igen.
Hvis det passer Dem, Alta, ville vi gerne se Dem igen.
- Tak igen, doktor. - Også for maden, doktor.
For at være ærlig, savner jeg til tider samtaler, med herrer, som jer.
Tak for Deres gæstfrihed og bekymring.
Spænd jeres sikkerhedsseler, de herrer.
Vær forsigtig med kernen. Uden den kommer vi ikke hjem.
Kom så, kok. Af vejen, eller vil du køres over?
Vær forsigtig med den. Den skal få os hjem igen.
- Er det langt nok væk fra skibet? - Ja. Vi får ingen interferenser.
- Hvad med den magnetiske kraft? - Bosun, sæt den ned herover.
Javel.
- Hvor skal panserpladerne stilles op? - Derover ved reaktoren. Tak.
- Vent et øjeblik. Det er jo massivt bly. - Normalt bly ville have knust bilen.
Det er morgenens produktion af isotop 217. Det hele vejer næppe mere en ti tons.
God dag, Alta. Ved din far, at De besøger os?
Jeg må ikke komme i nærheden af skibet, og det her er ikke i nærheden.
- Forsvind kok. - Javel. Javel.
Kommandør, slip mig.
- Kommandør. - Hvad er der, maskinmester?
Vil du se styreanlæggets konstruktion til Klystronsenderen?
- Allerede færdig? - Javel.
Udemærket.
Er kondensatorerne ikke fra mit accelerationskredsløb?
Ja, jeg har lånt et par solenoider fra din gyrostabilisator.
Her er det bedste.
Enhver quantummekaniker vil give sit liv, for at lege med dette apparat.
Få den inden døre til midnat.
Jeg vil ikke have, at et fjols falder over den, før vi skal transmittere i morgen.
- Flot arbejde, Quinn. - Tak.
Kom her. Herover.
Kan jeg være behjælpelig?
Jeg er fremmed på planeten, og undrede mig, om du kan fortælle mig, -
- hvor man kan få noget ordentlig sprøjt?
- Sprøjt? - Bare til madlavning.
Jeg tager mine pligter meget alvorligt.
Undskyld, mig. Men sprøjt?
Jeg har lige en tår til overs. Ægte gammel raketwhisky.
Halløj. Hallo.
Din mindrebemidlede tingest. Jeg burde finde en dåseåbner.
Stille. Jeg analyserer.
Ja. Ret simpel alkoholmolekyler, med spor af fuselolie.
Er 200 liter nok?
Liter?
Jeg har besøgt hver en kant i galaksen, men du skal vide, at -
- du er den mest forstående sjæl, jeg nogensinde har mødt.
Det er ikke personligt. Det er kun et kys.
Hvorfor skulle to mennesker kysse hinanden?
Det er en gammel tradition.
Alle højere civilisationer er helt vilde med det.
- Det er da for skørt. - Men det er godt for dig.
Det stimulerer hele systemet.
Faktisk kan man ikke være sund uden at kysse.
Virkelig? Det vidste jeg ikke.
Det vil kun være en glæde for mig, at vise dig det.
Tusind tak, løjtnant.
Det var da så lidt.
Er det alt?
Det var kun et lille et. Man må ikke stoppe.
En gang til, hvis du ikke har noget imod det.
Slet ikke.
Jeg tror jeg må fejle noget, -
- fordi jeg har ikke bemærket den mindste reaktion.
Kom her. Lad os gøre det rigtigt. Se her.
Det var da bedre, synes du ikke?
- Løjtnant Farman. - Sig endelig intet.
Jeg ved, jeg har en del pligter på skibet, som kræver min opmærksomhed.
Og højere rangorden, har deres privilegier, ikke?
Du kan være sikker på, at jeg ikke udnytter mine privilegier, -
- som du lige har gjort.
- Men jeg... - Træd af.
Hvad er det i vejen med ham? Hvorfor opfører I jer så mærkelige?
Hvad ellers havde du forventet?
Forstår du ikke Alta?
Nej? Se lige på dig selv.
I det tøj kan du ikke vrikke omkring mænd. Specielt ikke en som Farman.
For Guds skyld. Tag hjem og tag noget andet på, som ikke vil...
Bare et eller andet.
Hvad er det i vejen med mit tøj? Jeg har selv lavet det.
Se ikke sådan på mig. Det kan jeg ikke lide.
Hvad betyder det?
Vi prøvede bare at få en sund stimulation fra kys og kram. Ikke andet.
Det er alt? Det er så let for dig, ikke?
Der er altså ingen fornemmelser? Ingen følelser? Du....
Den menneskelig del, tænker du ikke på?
Tilfældigvis er jeg kommandør for 18 nøje udvalgte -
- superperfekte og fysiske eksemplarer. Med en gennemsnitsalder på 24,6 år.
De har været i hyperrummet i 378 dage.
Du havde fortjent, at hvis jeg... og han...
Så gå dog endelig med dig, inden jeg får dig eskorteret væk.
Og dine vogtere skal også have vogtere.
Jeg kan ikke lide ham. Det kan jeg slet ikke.
Bare måden han så på mig. Og han skreg efter mig.
- Hvorfor dog? - Det ved jeg helt ærligt ikke.
Det var forfærdeligt.
Jeg ville bare være flink, og kyssede løjtnanten.
- Hvordan reagerede kommandøren? - Han var rasende.
Han mener åbenbart, at det der biologi halløj har noget med mig at gøre.
Mig personligt. Jeg har aldrig været så nervøs før.
Jeg håber, jeg aldrig ser ham igen. Selv ikke om 400 millioner år.
Gør dig ingen bekymringer.
Det bedste du kan gøre, er at gå i seng.
Jeg har noget arbejde.
- Godnat, min skat. - Godnat.
Hvor har du været henne? Jeg har ringet og ringet.
Beklager, frøken. Jeg var i gang med at smøre mig selv.
Og hvad ønsker du denne gang, frøken Alta?
Robby, jeg har brug for en kjole. Med det samme.
- Igen. - Denne gang er det noget specielt.
Man må ikke kunne se noget. Forneden eller foroven. Og ikke gennemsigtigt.
- Strålingssikker? - Nej, bare sikker mod andres blikke.
- Tykt og tungt? - Nej, Robby.
Det skal være den sødeste lille kjole, du nogensinde har lavet til mig.
Og den skal passe de rigtige steder, med mange stjernesafirer.
Det tager over en uge, at krystallisere stjernesafirer.
Kan diamanter og smaragder gøre det?
Kun hvis de er store nok.
Jeg har fem, ti og femten karat, liggende klar.
Jeg har kjolen færdig til morgenmaden.
- Sov godt, frøken. - Tak, Robby.
Jeg er ligeglad med om jeg kan sove eller ej.
sært, man kan se to måner, ikke?
Det er mere sært, at man vænner sig til blikket.
- Joe. - Hvad?
- Hørte du noget? - Såsom?
Det lød som et tungt åndedrag.
Sært. Det lød som om.
Strong og Grey, på jeres vagt i går, er skibet blevet besøgt, -
- og værdifuldt udstyr tilhørende staten, blev saboteret.
Begge to hævder ikke at have sovet på vagten.
Og dog har vi haft besøg, den tunge luge blev åbnet, -
- og lukket indefra. Og I har hverken set eller hørt noget?
Bortset fra dig, Grey. Du hørte noget trække vejret.
Youngerford, nu til dig. Du sov fast i din køje?
Og du mener, du har drømt noget?
En drøm?
Indtil der flere beviser, er I frataget rumsalærer og alle privilegier.
- Også mig? - Nej, du får 20 vagter for bemærkningen.
Jeg forlanger mindre dagdrømme på skibet.
Træd af.
Halvdelen kan vi erstatte, og resten bygger vi sammen af noget.
Bortset fra denne specielle Klystronfrekvensmodulator.
Med de fornødne remedier ombord, håber jeg, at jeg er i stand til at bygge en til.
Men for at være ærlig, håndbogen siger, det er umuligt.
Det skal pakkes ind i flydende boron, på grund af tyngekraften.
Det er hørt. Det er umuligt. Hvornår er den færdig?
Hvis jeg springer morgenmaden over...
- Begynd på det, Quinn. - Tak.
Traktoren er klar.
- Jeg tager en ren uniform på. - Det er bedre, du bliver her.
- Du overtager kommandoen. - Forstået.
Etabler en standard grænse og en klasse A alarm inden solnedgang.
Javel.
God morgen, de herrer.
Vi vil gerne til dr. Morbius.
Morbius er i studereværelset, mine herrer.
Han må ikke forstyrres, når døren er lukket.
Fint, så venter vi.
Findes der måske en anden dør?
Det er den eneste dør.
Hvis I mangler noget, så brug venligst ringklokken.
Hvordan kunne han komme forbi vagtposterne?
Det var ikke vigtigt.
Doktor, du bliver siddende, og holder øje med døren.
Okay, kaptajn. Og når Morbius kommer, vil jeg kalde herfra.
God morgen.
- Spring i. - Jeg har ikke min badedragt med.
Hvad er en badedragt?
Det siger du ikke.
Det gør ikke noget. Jeg kommer op.
Alta, hør her. Du skal ikke...
Du venter bare, jeg er næsten tør.
- Jeg drejer mig bare om. - Hvis du synes.
Men bare rolig. Fra nu af, behøver du ikke se på mig mere.
Du får det at se.
- Se hvad? - Det får du at se.
Vent lige, Alta. Hvis du har for at...
Jeg ventede ikke at se dig i dag, sådan som du snakkede til mig i går.
Jeg beklager sådan som jeg snakkede til dig i går.
Jeg var bare bekymret.
Så, nu kan de godt kigge.
Nu kan man ikke se noget mere, vel?
Den har jeg lavet kun for dig.
Jeg mente, du ellers ikke ventede at se mig i dag.
Det gjorde jeg heller ikke.
Det må være noget ved mig, som du ikke kan lide.
Du ser bedårende ud.
Hvorfor kysser du mig bare ikke, ligesom alle andre?
Alle andre?
Har din far ikke lært dig noget?
Han siger jeg er temmelig uvidende. Men jeg har haft poesi, matematik, -
- logik, fysik, geologi og bi... - ...ologi?
Selvfølgelig. Men vel kun den teoretiske del.
Ja, indtil videre.
Hvad er det i vejen med teori?
Det her.
Det er i orden. Det er min ven.
Jeg beklager, Alta. Jeg måtte gøre det.
Han genkendte mig ikke.
Han ville dræbe mig? Hvorfor?
- Du ved det virkelig ikke, vel? - Det gør jeg ikke.
- Er han stadig derinde? - Han er ikke kommet ud.
Vent et øjeblik, kaptajn. Det er trods alt hans hus.
Hvad er det i vejen?
Noget nyt er kommet på bordet, doktor.
Det komplicerer nok det hele en smule.
End ikke engang et vindue.
Robotten løj. Morbius er her slet ikke.
Doktor, han har noget for.
Se her, kaptajn.
- Hieroglyffer? - Muligvis.
Det ligner ikke egyptisk eller kileskrift.
Eller kinesisk.
I finder sølvtøjet i spiseværelset. Min datters smykker på hendes klædebord.
Dr. Morbius, i går blev vores Klystron styreenhed saboteret.
Og I mistænker mig?
På tide jeg kommer med en præcisering. Sæt Dem ned.
For uendelig længe siden, -
- var denne planet hjemsted for en mægtig og ædel race.
De kaldte dem selv for Krell-racen.
Etisk og såvel som teknologisk, -
- var de menneskeracen millioner af år fremskreden.
for at løse naturens mysterier -
- havde de besejret selv deres urinstinkter.
Og da de i løbet af æoner havde afskaffet sygdomme -
- vanvid og forbrydelse og uretfærdighed, -
- vendte de sig, med den bedste velvilje, ud i rummet.
Længe før menneskehedens historie begyndte, var de landet på Jorden.
Og de havde mange biologiske prøver med tilbage.
Det kan jeg forstå. Det forklarer tigeren og dådyrene.
De var på et højt niveau.
men så, tilsyneladende på tærsklen af en kæmpebedrift, -
- som skulle have været kronen i deres historie, -
- gik denne guddommelige race til grunde på en enkelt nat.
I de 2.000 århundreder efter denne uforklarlige katastrofe, -
- er selv deres høje skyskrabere af glas, porcelæn og ædelmetal, -
- forsvundet som dug for solen, ned i jorden på Altair-4.
Intet, absolut ingenting, eksisterer på landoverfladen.
Hvordan var de?
Ingen optegnelser om deres fysik har overlevet.
Undtagen formen af denne karakteristiske bue. sammenlign den med vores døre.
Denne optegnelse blev lavet af Krellmusiker for over 500.000 år siden.
Hvis I følger med, vil jeg vise jer de tiloversblevne artefakter.
Krellmetal. Prøv at skyde med din strålepistol.
Den burde være smeltet.
Den er ikke engang varm. Og ingen spor af radioaktivitet.
Molekylerne er mere tætpakket, end jordisk stål.
Og dog opsuger den energien, som en svamp.
Det er kun en af deres laboratorier.
I vil bemærke, at meget af udstyret ser familiært ud.
Selvom det blev udviklet af ikke menneskelige teknikere,
Hvad er det?
På denne skærm projiceres Krell-racens samlede videnskabelige viden.
Fra deres primitive begyndelse, til deres udslettelse.
På størrelse med over en million biblioteker på Jorden.
- Kan De tyde det her? - En smule. Det er min profession.
Jeg begyndte for tyve år siden, med denne side med geometriske læresætninger.
Med tiden blev det mig muligt, at lære deres store logiske alfabet.
Jeg begyndte at lære.
Det første praktiske resultat, var denne robot, -
- hvilket I herrer, synes er så enestående.
Det er en intet.
Jeg er kommet her daglig i to årtier, -
- for med møge og besvær, at lære de tiloversblevne fragmenter af deres viden.
Det er nok for stort for os, til at vi kan fatte meningen.
Når vi tænker på opdagelsen af denne...
Hvad er det for et apparat?
Jeg kalder det for "Plastisk Lærdom".
Så vidt jeg kan tyde det, brugte de det til træning og teste ungdommen.
Ligesom os, dengang vi testede børnene med formning i børnehaven.
Jeg legede ofte med den. Som en slags afslapning.
Når jeg arbejder her, ønsker jeg mig altid flere arme og ben.
Som I kan se, er headsettet -
- designet til noget mere omfangsrigt kranie, end den jeg er udstyret med.
Som I kan se, sender min hjernes elektromagnetiske bølger -
- indikatoren halvvejs op.
Jeg har fundet ud af, at Krell-børnene, sammenlignet med et 7 års barn, -
- forventede man, at de skulle sende indikatoren helt til toppen.
Hvilket jeg i Krell forstand, får mig til at fremstå som et fjols.
Og alligevel har jeg en IQ på 183.
Lad mig forklare jer den primære funktion.
Hvordan man opererer apparatet.
Vi vælger noget, vi alle kender til, for at spare tid.
Se så her, mine herrer.
Hvad er det? Hvad sker der?
En statue?
- Det er Altaira. - Det er kun et tredimensionelt billede.
Men det lever.
Fordi min datter i mit sind lever, fra mikrosekund til mikrosekund, -
- mens jeg betjener apparaturet.
Sådan.
Noget af en belastning.
Aladdins lampe i et fysiklaboratorium.
Vil I også afprøve jeres intelligens med Krell testen?
- Ja, med fornøjelse. - Bliv nu ikke alt for skuffet, kommandør.
Måske skulle vi begynde med doktoren.
- Hvad skal jeg gøre? - Sæt Dem, og jeg skal lige...
Læn Dem foran.
Sådan.
- Så kan De aflæse det direkte her. - Det er noget galt her.
Jeg har en IQ på 161. Jeg når ikke engang en tredjedel.
Og nu kommandøren.
Tag det ikke ilde op. En kommandør har ikke brug for hjernen.
Men derimod en kraftig og tydelig stemme.
Og hvordan virker det med at få et billede op?
Nej, stop. Det vil De ikke kunne overleve.
Det prøvede kaptajnen på Belerephon også. Han døde med det samme.
Aha, og det er De også immun over for?
Ved mit første forsøg på, at genskabe et billede, -
- var min hjernemønstre lidt bedre end jeres.
Bagefter var jeg bevidstløs i en hel dag.
- Og dog kom De tilbage, for at prøve igen? - Det var et spørgsmål om videnskab.
De kan forestille Dem mit chok, da jeg opdagede, at -
- det havde fordoblet min intelligens.
Ellers var jeg ikke kommet så langt med min forskning.
Og dog er det ynkeligt.
For nyligt, har jeg opdaget noget sært. De sidste dage før deres uddøen, -
- havde Krell-racen samlet hele deres energi på et nyt projekt.
Et projekt, som fik dem til at håbe, at man en gang for alle, -
- blev befriet for at være afhængig af fysiske instrumenter.
- En civilisation uden fysiske rammer? - Utroligt.
Dr. Morbius, det ser ret nyt ud. Intet tegn på alder, hvor man end ser.
Unge mand, disse apparater er selvstændige og holder sig selv kørende.
De har stået her, som De ser, de sidste 2000 århundreder.
2000 århundreder?
- Og hvad er energikilden? - Det er et godt spørgsmål.
Må jeg henlede jeres opmærksomhed på måleinstrumenterne, som står overalt?
Deres skala synes at indikere
- at de er indrettet efter en decimalpotens.
Hver streg viser 10 gange så meget ampere, som den foregående streg.
Ti gange ti gange ti...
...ti gange ti gange ti. Række efter række. Skala efter skala.
Og der er ingen direkte kabler, som jeg kan se.
Men, når jeg aktiverer maskinen, viser den et uendeligt lille udsving ned i hjørnet.
Og så...
...når jeg tænder for forstærkeren, viser den en smule mere.
Det er ubetydelig lidt.
Den samlede energikraft må være astronomisk.
Intet mindre.
Tallet ti er nærmest bogstaveligt af uendelig karakter.
Hvis det interessere herrerne, kan jeg vise mere af Krell miraklerne.
- Absolut. - Gerne.
Stig venligst ind i tunnelvognen.
Hvor ofte har Krell ingeniørerne mon kørt i dette fartøj?
Hvad kommer nu, dr. Morbius?
Forbered jer på en ny skala af videnskaben, mine herrer.
32 kilometer.
Hører I det?
Kredsløb som åbnes og lukkes hele tiden. Det er en af ventilatorskaktene.
Man mærker hvordan den varme luft stiger opad.
Se ned, mine herrer. Er I bange?
7.800 etager.
Og 400 andre skakte, som ligner denne.
Ja, en enkelt maskine. En kubus på 32 kilometer på hver side.
I 2000 århundreder ventede den tålmodigt.
Stiller sig selv ind, smører sig selv, og udskifter slidte dele.
Jeg har grund til at tro, at for 16 år siden, -
- blev en mindre ændring gennemført, -
- gennem hele materialets 33.000 kubikmeter.
Hvad betyder forandringen?
Instrumenterne viser et mindre udslag.
Når rådyrene kæmper om foråret, eller når fuglene flyver over om efteråret.
Og et større udslag blev aktiveret, da jeres skib nærmede sig fra rummet.
Jeg vil gerne vise jer en del af energiforsyningen.
Disse kraftværker er som sunket ned i planetens indre.
80 kilometer under jeres fødder.
Tag et kig i spejlet.
Man kan ikke skue Gorgonerne og forblive i live.
9.200 atomare reaktorer i dobbeltforbindelse.
Det svarer til energien i en eksploderende stjerne.
Alle mænd skal holde sig fra hegnområdet.
Okay, Quinn. Tænd for hegnet.
- Har I testet den, Bosun? - Det gør vi nu.
- Sådan. - Udemærket.
Løjtnant. Efter opvasken vil jeg se, om jeg gerne må tage en spadseretur.
Men udenfor hegnet.
- Der er intet derude. - Jo, det er.
Jeg mener, jeg kan opfriske maden en smule med nogle vilde radiser.
Jeg ved ikke hvorfor du lyver, men vær tilbage inden kaptajnen kommer.
Javel.
Quinn, Farman her. Slå hegnet fra.
Sådan. Og slå det til igen.
Nøjagtig 500 flasker.
Som du bestilte.
- Med et indhold på en halv liter. - Ægte Kansas City whisky.
Og den er blid.
Robby, det glemmer jeg dig aldrig for.
Hvis du engang mangler smøreolie, siger du bare til.
Hvad er der? Kommer der nogen?
Nej, intet kommer denne vej.
Hegnet kortslutter.
skal jeg slukke for strømmen?
Nej, det er stoppet.
Tjek hele systemet igennem i morgen.
Javel.
Mærkeligt, at hegnet kortsluttede.
Handler De ikke lidt for vilkårligt, kommandør?
Måske passer det mig ikke, at blive dikteret i min egen verden.
Dr. Morbius, et videnskabeligt fund i denne skala, -
- må stå under De Forenede Planeters opsyn.
Og ingen mand må tage monopol på denne opdagelse.
De sidste to timer har jeg ventet på præcis denne udtalelse fra Dem.
Lige et øjeblik, kommandør.
I næsten 20 år, har jeg konstant, og lidenskabsløst, overvejet dette problem.
Og jeg er kommet til denne konklusion.
At menneskeheden ikke er parat til at administrere denne viden.
Såvel som ubegrænset energi.
Og Morbius, med hans kunstigt udvidet intellekt, -
- er den mest egnede til at administrere denne magt for hele menneskeheden.
Præcist, doktor.
Men de dele af Krell-racens videnskab, som jeg mener er uskadelige, -
- vil jeg fra tid til anden give Jorden. Andre ting vil jeg dog tilbageholde.
Og jeg er ansvarlig for min egen samvittighed og handlinger.
Dr. Morbius, i mangel af instruktioner, efterlader De mig i en slem kattepine.
- Kommandør Adams. - Kom ind, løjtnant.
Kaptajn, maskinchefen er blevet myrdet.
Quinn? Myrdet?
Ja, han var alene. Han arbejdede med skærmen.
De andre var ude på patrulje, og jeg...
- Hvordan blev det gjort? - Gjort?
Kaptajn, hele hans krop er spredt ud over hele kommunikationsrummet.
Lad alt blive, som det er. Vi er på vej.
Det er begyndt igen.
Er det det?
Jeg prøvede at lavet en gipsafstøbning af fodsporene vi fandt.
92,5 gange 47,5 centimeter.
Det er dog utroligt.
Doktor, jeg forstår det ikke.
Hvad der end vandrer derude, er for stor en mundfuld for en mand med en kølle, -
- men med vores våben, ville Quinn...
Nej, dette her løber ikke sideløbende med den gænge ide om evolution.
Hvad mener du?
Kan du se strukturen her?
Det er karakteristisk for en fyrfadet dyr.
Denne gæst efterlod sidste nat spor, som tyder på en tofodet skabning.
Den burde være tilpasset landjorden.
Ser man dog på kloven, burde den være hjemme på træer.
Ligesom et dovendyr.
Det passer ikke ind i naturen, man kender til i galaksen.
Det er et mareridt.
Er det hvad du kan se ud af fodsporene?
Egentlig ja.
Undskyld, kommandør. Er du parat til at give kokken en skideballe?
Ja, lad os se på ham.
Må jeg lige tilføje, at jeg gav ham tilladelse til udgang i går.
Gav du ham også tilladelse til at drikke sig i hegnet?
Beruset? Mig?
Spørg dr. Ostrow.
2 flasker af whiskyen drak jeg, uden så meget som at få tømmermænd.
Det er ikke normalt.
Desuden var det Robby, som fik mig til at drikke af whiskyen.
Var du sammen med robotten i går?
Ja.
Vi skålede hele tiden på vores sundhed.
For at forbedre de interplanetariske forbindelser.
I var sammen hele tiden? Selv dengang teknikeren blev dræbt?
Absolut.
I tror vel ikke, at jeg blev så fuld på fem minutter?
Godt. Træd af.
Dette udsagn frifinder robotten.
- Hvilke mistænkte har vi til overs? - Måske kommer her kun en i tale.
Måske skulle vi tage over til Krell laboratoriet, -
- og få vores IQ forøget med et par hundrede procent.
Besætningen er trådt an.
Fra aske til aske, fra støv til støv.
- Træd af. - Besætning træd af.
God tekniker.
God skibskammerat.
Det er en god efterskrift for enhver mand.
God dag, dr. Morbius.
Jeg kan sige, at ingen af os har sovet i nat.
Det er godt gættet.
Jeg advarede jer, mens I stadig var i rummet.
Jeg bønfaldt jer ikke at lande på planeten.
Tro mig, kaptajn. Det var kun begyndelsen.
Det er Belerephon skæbne, som bliver skrevet igen.
Bliv her og næste angreb på besætningen, vil være mere dødelig og skræmmende.
Hvorfor ved De det?
Ved det? Jeg...
Jeg kan visualisere det.
Hvis du ønsker det, kan vi kalde det...forudanelse.
- Hvad mener du, kaptajn? - Det lød som et ultimatum.
- Bosun. - Javel.
Bosun, jeg vil have frit udsyn i alle retninger.
- Javel. - Randall?
Hvornår kører radaren?
- Den er oppe nu. - Godt. Hold godt øje.
- Javel. - Vi er på højeste alamberedskab.
- Javel. - Godt.
Aktiver hovedbatterierne.
Testalarm.
Skyd.
Godkendt.
Løjtnant, er du klar med indsatsholdet?
Ja, men de har fingerkløe.
De vil gerne se, hvad der bevæger sig derude.
Jerry.
Det bliver måske lidt voldsomt i nat.
Jeg beklager, jeg var sådan over for dig.
Plag ikke dig selv, kaptajn. Hun valgte den rette.
- Hvad så, Randall? - Radaren opfanger noget.
- Hvilken retning? - Bag klipperne.
- Bevæger det sig? - Denne vej, men langsomt.
Automatisk kontrol.
Batterier...skyd.
Batterier...hold inde.
Kan I se noget derude?
Intet.
Batterier...skyd.
Batterier...hold inde.
- Randall. - Den sad lige i øjet.
Fint.
- Meddelelse over skibskommunikation. - Javel.
Giv agt.
Det er måske en afledningsmanøvre. Hold øje med andre dele af hegnet.
Bliv på jeres poster, og hold godt udkig.
Det er alt.
Hvad?
Det stoppede for enden af slugten.
Du er sikker på, at du havde noget på radaren?
Stort som et hus. Og vi sigtede i den rigtige retning med begge.
Det kommer igen.
- På vej herhen? - Det viser det her.
Det nærmer sig.
Gray og Strong. Krydsild på klipperne.
Skyd.
Den forbandede tingest er jo usynlig.
Jerry. Hold inde.
Skyd.
Far.
Alta!
- Alta, hvor er du henne? - Far.
Hvad er der? Hvad er der i vejen?
Jeg havde et mareridt.
Der var blod, ild og torden.
Og noget forfærdeligt var i midten af det hele.
Jeg kunne høre, hvordan den skreg og brølede.
Så, så. Det var kun en drøm, det kan ikke skade dig.
Ikke mig. Ikke os.
Uhyret, jeg så, ville bryde ind i lejren, og den ville dræbe dem.
Du vil tage dig af ham, for min skyld? Du vil beskytte ham, ikke?
Min skat, jeg er fuldstændig hjælpeløs så længe han forbliver her.
Kom nu.
- Bosun? - Ja.
Få gravene udgravet, hold mændene beskæftiget.
- Jo mere, jo bedre. - Randall?
Giv mig lige audiokommunikation.
Hvad det en var, stoppede vores batteri det.
Tror du på det?
Det trak sig af en grund tilbage, men det vil komme igen.
Doktor, denne usynlige et eller andet, som ikke kan tilintetgøres af atomfission?
Nej, kaptajn. Det er en videnskabelig umulighed.
Hypnotiske illusioner river ikke mennesker fra hinanden.
Det er sandt.
Men hver organisme, som er tæt nok til at kunne modstå 3 millioner elektronvolt, -
- må være lavet af solid kernemateriale.
På grund af dens egenvægt, ville den synke ind til planetens kerne.
Du så det jo selv. Neutronstrålerne ramte den jo.
Det er også svaret.
Den må have forandret sin molekylær struktur fra det ene øjeblik til det andet.
- Bosun, jeg skal have traktoren. - Javel.
Vi snupper tøsen sammen med hendes far. Uanset om de bryder sig om det eller ej.
Paragraf 86A: Civilister skal evakueres fra katastrofeområdet.
Undlod du ikke to vigtige ord? Hvis det er muligt.
Har du glemt Belerephons skæbne?
Skibet fordampede, da det prøvede at lette.
Det betyder, at vi skal i det gyldne bur, -
- ned til Krell-laboratoriet, og tage denne hjerneforstærker.
- Bosun. - Javel.
Du overtager kommandoen. Få gjort skibet startklar.
Gør dit bedste, og prøv at vente på doktoren og mig.
Men så snart hegnet kortslutter, skal I lette.
Og rapporter tilbage til basen, hvordan forholdene er på planeten.
Skal jeg nok, kaptajn.
Okay. Ind med alt igen på skibet. Vi forlader stedet.
Intet lys.
I tilfælde vi når laboratoriet, er jeg den første, som prøver hjerneforstærkeren.
- Hører du? - Ja, jeg har forstået.
Jeg er blevet henvist, ikke at tillade andre ind på dette tidspunkt.
Det lød endegyldigt.
Måske kan vi tale ham til fornuft.
Mit skjold er blevet indstillet til Deres strålepistoler, mine herrer.
Har han ikke indbygget en regel, som forbyder ham, at skade os?
Det er sandt.
Jeg er indstillet således, at jeg ikke tillader andre indgang.
- Lad dem komme ind. - Det er din fars ordrer.
- Af vejen. - Ti stille.
Robby, nødsituationsafbrydelse: Arkimedes.
Hvad vil I her?
Vi blev angrebet. Tre mænd er døde. Også Jerry Farman.
Jeg ved det ikke. Det så ud som -
- en kæmpeskabning i vores atombatteriers stråler.
- Du kan heller ikke forklare det? - Nej.
Vi slog os godt vi kunne, men tabte.
- Jeg ved det kommer tilbage. - Så må I tage afsted. Nu.
Jeg går ikke uden dig.
Men jeg kan ikke efterlade min far. Det kan jeg ikke.
- Så tager vi ham med. - Med magt?
Det kan jeg ikke tillade.
Kan du ikke? Er du ikke klar over hvad der sker på planeten?
Jeg er immun, lige som mine forældre.
Det siger han. Men ingen er immun over for det monster.
Elskede, gå nu.
Hvis du elsker mig, så gå.
Doktor, kan du ikke banke fornuft i pigebarnet?
Det her kan jeg ikke magte. Doktor? Doktor?
Læg ham på sofaen, Robby.
Du foretog altså hjerneforøgelsen?
Du skulle se min nye forstand.
Jeg så lyset. Min er større end hans nu.
Rolig nu, doktor.
Morbius var tæt på løsningen.
Krell-racen var færdig med deres projekt.
Den stor maskine
Ingen instrumenter.
Den sande skaber.
Kom så doktor, fortæl.
- De glemte blot en ting. Hvilket?
Uhyrerne, John. Uhyrerne fra Id.
Id? Hvad er det? Fortæl, doktor.
Doktor?
Hvor romantisk.
Sikket fjols. Forbandede idiot.
Som om hans abehjerne kan absorbere Krell-racens hemmeligheder.
- Far, han er død. - Han blev advaret, og betalte prisen.
Lad ham begraves sammen med de andre ofre. Sammen med menneskelig grådighed og dumhed.
Du ville have, at jeg besluttede mig.
Du har besluttet for mig.
Jeg vil gerne med dig, skat.
Jeg vil sætte ham i traktoren.
Tak.
- Hun må ikke gå. Det vil jeg forhindre. - Morbius, hvad er Id?
Min datter begår en idiotisk fejltagelse, som hun bliver straffet for.
- Hvad er Id? - Id! Id! Id!
En uddød term.
Jeg er bange for, at det engang blev benyttet for at beskrive -
- underbevidsthedens grundstruktur.
Monstrene fra Id.
Monstrene fra underbevidstheden.
Selvfølgelig. Det var det doktoren mente.
Den store maskine med 33 km3 fyldt med Klystron relæer, -
- med nok energi til en hel befolkning af kreative genier.
Og den bliver fjernbetjent.
Morbius, den virker ved hjælp af elektromagnetiske impulser, -
- styret at individuelle Krell hjerner.
Til hvilket formål?
Maskine kan projicere fast stof -
- overalt på planeten, i hver en form, farve man kan forestille sig.
Til et hvert formål, Morbius.
En skabning skabt med tankens kraft.
Hvorfor har jeg ikke set det for længe siden?
Lige som Dem, har Krell-racen overset en dødelig fare.
Deres underbevidste had, og lyst til ødelæggelse.
Det vilde dyr. Den primitive urmenneske.
Selv Krell-racen har måttet undergå en biologisk udvikling
Derved har underbevidsthedens tankeløse bæster -
- adgang til en maskine, som man ikke kan slukke for.
Det hemmelige onde og hver en sjæl på planeten, -
- bliver sluppet fri på en gang, for at plyndre og lemlæste.
Og for at hævne og dræbe.
Mine stakle Krells.
Efter en million år af blomstrende fornuft.
De forstod næppe hvilken kraft, der tilintetgjorde dem.
Ja, unge mand.
Det er yderst overbevisende. Men Deres teori er fejlagtig.
Den sidste Krell døde for 2000 århundreder.
Men i dag, som vi alle ved, findes der stadig en stort uhyre på planeten.
Deres forstand fornægter stadig at se sandheden i øjnene.
Hvad mener De?
- Morbius! - Hvad?
Noget kommer fra sydvest hertil huset.
Det er tæt på.
- Kan Robby tage fejl? - Nej, aldrig.
Der kommer den.
Det gør mig ondt for Dem, unge mand.
Beklag heller Deres datter, Morbius.
Det lytter.
- Alta, gå ind på mit værelse. - De vil stadig ikke se sandheden i øjnene.
- Hvilken sandhed? - Morbius, uhyret derude der Dem.
Uhyrligt. Hvorfor tog De Alta med, bare for at hun ser Dem blive flået ihjel?
De tror, hun er immun. Hun tilhører mig nu.
- Ja, jeg tilhører ham. - Det er løgn.
Lad uhyret høre dig. Råb og fortæl, du ikke elsker ham.
Selv hvis jeg ikke gjorde, kunne jeg ikke.
Stop den Robby. Lad det ikke komme ind. Dræb den.
Det nytter ikke.
Det ved, det er Deres andet "jeg".
Vi er i sikkerhed.
Hvorfor ændrer De kombinationen?
- Hvad De end ved, ved uhyret derude også. - Jeg er intet uhyre.
Vi er alle monstre i vores underbevidsthed.
- Det er derfor vi har love og religion. - Slip mig.
De skal høre på mig. Vi har ikke tid mere.
Med dette apparat forøgede De kunstigt Deres intelligens.
Deres bevidsthed kunne ikke kontrollere dette mægtige apparatur, -
- men Deres underbevidsthed, er så stærk, at De skabte uhyret.
- Jeg vil ikke lytte til Dem. - De skal høre på mig.
For 20 år siden, da Belerephons besætning ville tilbage til jorden, -
- sendte De i Deres underbevidsthed uhyret ud, og dræbte dem.
Det er måske ikke gået op for Dem. Muligvis kun i Deres drømme.
Jeg kan ikke erindre hvad jeg har drømt om.
Da vi kom fra rummet, huskede De det. For De advarede os.
De troede, vi var en trussel for deres lille selvskabte egoistiske rige, -
- sendte De i Deres underbevidsthed igen uhyret afsted.
Flere døde, Morbius. Flere døde.
- Og nu dette? Jeg skader min egen datter? - Ja, nu trodser hun Dem, Morbius.
Og selv i Dem, den elskende far, forefindes der en primitiv urkraft.
Som blev mere vred, mere betændt, jo større frustrationen var.
Og De vakte derfor uhyret til live igen.
For at straffe hendes illoyalitet og ulydighed.
Hvis vi ikke foretager os noget, vil det komme væltende ind af døren.
Det er massivt Krell-stål. 60 centimeters tyk.
Se dog Deres måleinstrumenter. Se.
Denne maskine forsyner Deres uhyre, med alt den kraft, den behøver, for at nå os.
Se dog.
Rødglødende. Dernæst hvidglødende. Det bliver blødt, indtil det smelter.
Alta, sig, du ikke tror på det. Sig, du ikke tror på det.
Så må det være sandt. Ja, jeg må være skyldig.
Så hjælp os dog.
Jeg kender dig, du er lige så stor og ædel, som Krell-racen.
Skyldig. Skyldig.
Mit onde "jeg" står foran døren, og jeg har ingen magt at stoppe det.
Stop. Ikke mere. Jeg fornægter dig. Jeg overgiver mig.
Far! Far!
Sønnike. Drej på skiven.
Kontakten. Tryk den ned.
Om 24 timer må I være 160 millioner kilometer væk fra planeten.
Krell-ovnene laver en kædereaktion.
Det kan ikke omvendes. Alta.
155 millioner kilometer. Vi er i sikkerhed.
Sikken rumpilot.
Det var en udsøgt fornøjelse, kommandør.
Aktiver hovedskærmen.
Javel.
Det er Altair-4. Den lysende punkt under stjernen.
Femten sekunder.
Ja, Alta. Der er din far, og mine døde kammerater.
Og Krell-racens samlede viden.
5 sekunder, 4, 3, 2, 1.
Alta, om en million år, vil menneskeheden være på højde med Krell-racen.
I et øjeblik af triumf og tragedie. Og så vil dit fars navn igen lyse.
Ligesom et fyr i galaksen.
Ja, det er sandt, at det vil minde os om, at vi, trods alt, ikke er Gud.
Tekster af: RELEASED www.Hounddawgs.org